dbo:abstract
|
- Don Quixote, op. 35 és un poema simfònic per a violoncel, viola i orquestra escrit per Richard Strauss a Munic el 1897. Subtitulat Phantastische Variationen über ein Thema ritterlichen Charakters (Variacions fantàstiques sobre un tema de caràcter cavalleresc), la composició està basada en l'obra El Quixot de la Manxa de Miguel de Cervantes. L'estrena va tenir lloc a Colònia el 8 de març de 1898 amb Friedrich Grützmacher com a violoncel solista i Franz Wüllner com a director. La peça té uns 45 minuts de durada i està escrita seguint la forma musical de tema amb variacions. El violoncel sol representa al Quixot, mentre que el solo de viola, la tuba tenor i el clarinet baix representen al còmic Sancho Panza. La segona variació il·lustra un episodi en el qual el Quixot es troba amb un ramat d'ovelles, que ell percep com un exèrcit aproximant-se. Strauss utilitza el flutter-tonguing dissonant en el vent metall per emular els bels de les ovelles, un primerenc exemple d'aquesta tècnica estesa. Més endavant, el mateix Strauss va citar aquest passatge a El burgès gentilhome, al moment en què un servent anuncia el plat de "cuixa de xai a l'estil italià". (ca)
- Don Quixote, Phantastische Variationen über ein Thema ritterlichen Charakters op. 35, ist eine Tondichtung von Richard Strauss für Solocello, Solobratsche und großes Orchester. Sie basiert auf dem Roman Don Quijote de la Mancha des spanischen Autors Miguel de Cervantes. Sie ist in Form einer Sinfonia concertante komponiert, mit einem Solocello, das die Figur des Don Quijote repräsentiert, sowie Bratschen-, Tenortuben- und Bassklarinetten-Solisten, die Sancho Pansa darstellen. Strauss komponierte das Werk 1897 in München. Die Uraufführung fand am 8. März 1898 im Kölner Gürzenich statt. Es dirigierte Franz Wüllner. Die Partitur enthält ursprünglich kein Programm, doch hat der Komponist zu den einzelnen Abschnitten des Werks nachträglich kurze programmatische Erläuterungen zum besseren Verständnis verfasst. Die zweite Variation schildert eine Episode, in der Don Quijote einer Schafherde begegnet und sie für eine herannahende Armee hält. Strauss setzt dissonantes Flatterzungenspiel ein, um das Blöken der Schafe nachzuahmen. Dies ist eines der ersten Vorkommen dieser Spieltechnik. (de)
- Don Quixote, fantaziaj variacioj pri temo de kavalira karaktero op. 35, estas simfonia poemo de Richard Strauss por solo-violonĉelo, solo-vjolo kaj granda orkestro. Ĝi baziĝas sur la romano Don Quijote de la Mancha de la hispana aŭtoro Miguel de Cervantes. Ĝi estas komponita laŭ formo de konĉerta simfonio, kun soloviolonĉelo reprezentanta la figuron de Don Quijote kaj solo-vjoloj, tubjoj kaj basklarnetoj reprezentantaj la personecon de Sancho Pansa. (eo)
- Don Quixote, Op. 35 is a tone poem by Richard Strauss for cello, viola, and orchestra. Subtitled Phantastische Variationen über ein Thema ritterlichen Charakters (Fantastic Variations on a Theme of Knightly Character), the work is based on the novel Don Quixote de la Mancha by Miguel de Cervantes. Strauss composed this work in Munich in 1897. The premiere took place in Cologne on 8 March 1898, with Friedrich Grützmacher as the cello soloist and Franz Wüllner as the conductor. The score is 45 minutes long and is written in theme and variations form, with the solo cello representing Don Quixote, and the solo viola, tenor tuba, and bass clarinet depicting his squire Sancho Panza. The second variation depicts an episode where Don Quixote encounters a herd of sheep and perceives them as an approaching army. Strauss uses dissonant flutter-tonguing in the brass to emulate the bleating of the sheep, an early instance of this extended technique. Strauss later quoted this passage in his music for Le bourgeois gentilhomme, at the moment a servant announces the dish of "leg of mutton in the Italian style". Graham Phipps has examined the structure of the work in terms of Arnold Schoenberg's ideas of 'surface harmonic logic' and 'developing variation'. (en)
- On Kixote Richard Strauss konposatzaile alemaniarrak idatziriko olerki sinfonikoetako bat da, biolontxelo, biola eta orkestra handiarentzat. Bere azpititulua "Zalduneria gai bati buruzko bariazio fantastikoak" da, eta musikalana, Miguel de Cervantes idazle madrildarrak idatziriko izen bereko eleberrian oinarriturik dago. Straussek, 1897. urtean idatzi zuen musikalan hau. Estreinaldia izan zen, 1898ko martxoaren 8an. Txelo bakarlaria izan zen, eta orkestraren zuzendaria, berriz, forman idatzia dago, eta txelo bakarlariak On Kixoteren papera egiten du. Biolak, berriz, Santxo Panzarena. Bigarren bariazioa, On Kixotek, artaldearekin topo egiten duenean eta harmadatzat hartzen dituenean gertatzen da. (eu)
- Don Quijote o Don Quixote, op. 35, subtitulada Phantastische Variationen über ein Thema ritterlichen Charakters (Variaciones fantásticas sobre un tema de carácter caballeresco), es un poema sinfónico para violonchelo, viola y orquesta escrito por Richard Strauss en Múnich en 1897. Fue dedicada a María de la Paz de Borbón, infanta de España y princesa de Baviera, divulgadora de El Quijote en Baviera. La composición está basada en la obra Don Quijote de la Mancha de Miguel de Cervantes. El estreno tuvo lugar en Colonia el 8 de marzo de 1898 con Friedrich Grützmacher como violonchelo solista y Franz Wüllner como director. La pieza tiene unos 45 minutos de duración y está escrita en siguiendo la forma musical de tema con variaciones. El violonchelo solo representa a Don Quijote, mientras que el solo de viola, la tuba tenor y el clarinete bajo representan al cómico Sancho Panza. La segunda variación ilustra un episodio en el que Don Quijote se encuentra con un rebaño de ovejas, que él percibe como un ejército aproximándose. Strauss utiliza el flutter-tonguing disonante en el viento metal para emular los balidos de las ovejas, un temprano ejemplo de esta técnica extendida. Más adelante, el propio Strauss citó este pasaje en El burgués gentilhombre, en el momento en que un sirviente anuncia el plato de "pata de cordero al estilo italiano". (es)
- Don Quixote (Don Quichotte), op. 35 est un long poème symphonique de Richard Strauss, pour violoncelle, alto et grand orchestre, composé à Munich en 1897 et créé avec l'Orchestre du Gürzenich à Cologne le 8 mars 1898. L'œuvre est inspirée du Don Quichotte de Miguel de Cervantes, et porte d'ailleurs le sous-titre de « Variations fantastiques sur un thème à caractère chevaleresque ». Le violoncelle incarne le personnage de Don Quichotte, tandis que la clarinette basse, le tuba et l'alto jouent le motif bucolique et malicieux qui caractérise son fidèle serviteur, Sancho Panza. La plupart des aventures du chevalier sont décrites : le combat contre le troupeau de moutons, les moulins à vent ou le vol dans les airs. Mais surtout, Strauss s'est dépeint lui-même dans cette œuvre, à travers le caractère et le combat désespéré du chevalier ; on retrouvera d'ailleurs certains de ses thèmes dans Une vie de héros. (fr)
- 交響詩『ドン・キホーテ』(Don Quixote )作品35は、リヒャルト・シュトラウスの管弦楽作品。副題を「大管弦楽のための騎士的な性格の主題による幻想的変奏曲」(Phantastische Variationen über ein Thema ritterlichen Charakters )といい、ミゲル・デ・セルバンテスの小説『ドン・キホーテ』に基づいて書かれた。卓抜した管弦楽法もさることながら、独奏チェロ・独奏ヴィオラが活躍することでも有名であり、それぞれ主人公のドン・キホーテと従者のサンチョ・パンサの役を演じている。 (ja)
- Дон Кихот: Фантастические вариации на тему рыцарского характера (нем. Don Quixote: Phantastische Variationen über ein Thema ritterlichen Charakters), опус 35 ― симфоническая поэма Рихарда Штрауса для виолончели, альта и оркестра. Была написана в Мюнхене в 1897 году. Премьера поэмы состоялась 8 марта 1898 года в Кёльне. Примерная продолжительность произведения составляет 45 минут. По определению композитора, поэма написана в форме вариаций. Соло виолончели в композиции представляет Дон Кихота, а соло альта вместе со звучанием теноровой тубы и бас-кларнета изображает его оруженосца Санчо Пансу. (ru)
- Don Quixote (Fantastiska variationer över ett tema av ridderlig karaktär), symfonisk dikt för stor orkester, op. 35 av Richard Strauss. Verket uruppfördes den 8 mars 1898 i Köln och bygger på romanen Don Quijote av Miguel Cervantes. Var och en av variationerna skildrar episoder ur boken. Cervantes har skapat de två odödliga gestalterna: å ena sidan den överspände, idealistiske Don Quijote, som iförd en gammal rustning, och ridande på sin magre häst Rosinante, ger sig ut i en värld full av inbillade farliga äventyr; å andra sidan hans väpnare, den sluge och materialistiske bondpojken Sancho Panza. Det är dessa typer som Strauss har levnadsgjort i ett verk uppbyggt i variationsform men samtidigt underordnat ett detaljerat program. Strauss själv gjorde följande programkommentar:
* Tema: Don Quixote, riddare av den sorgliga skepnaden. (solocello) Sancho Panza, väpnare (basklarinett, tenortuba (eller eufonium) och soloaltfiol).
* 1:a variationen: Det kuriösa paret rider iväg under den vackra Dulcinea av Toboscos tecken. Äventyret med väderkvarnarna.
* 2:a variationen: Segerrik kamp med den store kejsar Alifanfarons här. (I verkligheten en flock får.)
* 3:e variationen: Samtal mellan riddaren och hans vapendragare. Sancho ställer krav, kommer med frågor och öser ur sig sina ordspråk. Don Quixote lugnar honom och ställer i utsikt en stor belöning (nämligen prinsessans tärna).
* 4:e variationen: Olycksaligt äventyr med en procession av pilgrimer. Dessa medför under bön och bot en helgonbild, höljd i kvinnokläder. Don Quixote anar en enlevering och angriper pilgrimerna men jagas själv på flykten.
* 5:e variationen: Don Quixotes riddarvaka. Han sänder kärlekshälsningar till Dulcinea långt borta.
* 6:e variationen: Möte med en bondflicka, som Sancho presenterar för sin herre som den förhäxade Dulcinea.
* 7:e variationen: Färden genom luften. Några adelsdamer lurar riddaren att tro att han svävar genom luften med en bindel för ögonen.
* 8:e variationen: Olycklig färd i den förhäxade båten (barkaroll). Båten kantrar ömkligt under några kvarnhjul, som Don Quixote inbillar sig vara en fästning.
* 9:e variationen: Kamp mot förmenta trollgubbar, två präster på sina mulåsnor.
* 10:e variationen: Tvekamp med riddaren av den blanka månen. Don Quixote blir slagen, säger farväl till vapnen och drar hemåt för att valla boskap.
* Final: Han har nu kommit till sans igen och samlat sig efter sina vanvettiga idéer. Sina sista dagar tillbringar han med att komma till klarhet över sitt liv. Don Quixote dör. (sv)
- Дон Кіхот, Фантастичні варіації на тему лицарського характеру op. 35 (нім. Don Quixote, Phantastische Variationen über ein Thema ritterlichen Charakters op. 35), — симфонічна поема Ріхарда Штрауcа для соло віолончелі, соло альта та великого оркестру. Твір базується на сюжеті роману «Хитромудрий іда́льго Дон Кіхо́т з Лама́нчі» іспанського письменника Мігеля де Сервантеса Сааведра. (uk)
|
rdfs:comment
|
- Don Quixote, fantaziaj variacioj pri temo de kavalira karaktero op. 35, estas simfonia poemo de Richard Strauss por solo-violonĉelo, solo-vjolo kaj granda orkestro. Ĝi baziĝas sur la romano Don Quijote de la Mancha de la hispana aŭtoro Miguel de Cervantes. Ĝi estas komponita laŭ formo de konĉerta simfonio, kun soloviolonĉelo reprezentanta la figuron de Don Quijote kaj solo-vjoloj, tubjoj kaj basklarnetoj reprezentantaj la personecon de Sancho Pansa. (eo)
- 交響詩『ドン・キホーテ』(Don Quixote )作品35は、リヒャルト・シュトラウスの管弦楽作品。副題を「大管弦楽のための騎士的な性格の主題による幻想的変奏曲」(Phantastische Variationen über ein Thema ritterlichen Charakters )といい、ミゲル・デ・セルバンテスの小説『ドン・キホーテ』に基づいて書かれた。卓抜した管弦楽法もさることながら、独奏チェロ・独奏ヴィオラが活躍することでも有名であり、それぞれ主人公のドン・キホーテと従者のサンチョ・パンサの役を演じている。 (ja)
- Дон Кихот: Фантастические вариации на тему рыцарского характера (нем. Don Quixote: Phantastische Variationen über ein Thema ritterlichen Charakters), опус 35 ― симфоническая поэма Рихарда Штрауса для виолончели, альта и оркестра. Была написана в Мюнхене в 1897 году. Премьера поэмы состоялась 8 марта 1898 года в Кёльне. Примерная продолжительность произведения составляет 45 минут. По определению композитора, поэма написана в форме вариаций. Соло виолончели в композиции представляет Дон Кихота, а соло альта вместе со звучанием теноровой тубы и бас-кларнета изображает его оруженосца Санчо Пансу. (ru)
- Дон Кіхот, Фантастичні варіації на тему лицарського характеру op. 35 (нім. Don Quixote, Phantastische Variationen über ein Thema ritterlichen Charakters op. 35), — симфонічна поема Ріхарда Штрауcа для соло віолончелі, соло альта та великого оркестру. Твір базується на сюжеті роману «Хитромудрий іда́льго Дон Кіхо́т з Лама́нчі» іспанського письменника Мігеля де Сервантеса Сааведра. (uk)
- Don Quixote, op. 35 és un poema simfònic per a violoncel, viola i orquestra escrit per Richard Strauss a Munic el 1897. Subtitulat Phantastische Variationen über ein Thema ritterlichen Charakters (Variacions fantàstiques sobre un tema de caràcter cavalleresc), la composició està basada en l'obra El Quixot de la Manxa de Miguel de Cervantes. L'estrena va tenir lloc a Colònia el 8 de març de 1898 amb Friedrich Grützmacher com a violoncel solista i Franz Wüllner com a director. (ca)
- Don Quixote, Op. 35 is a tone poem by Richard Strauss for cello, viola, and orchestra. Subtitled Phantastische Variationen über ein Thema ritterlichen Charakters (Fantastic Variations on a Theme of Knightly Character), the work is based on the novel Don Quixote de la Mancha by Miguel de Cervantes. Strauss composed this work in Munich in 1897. The premiere took place in Cologne on 8 March 1898, with Friedrich Grützmacher as the cello soloist and Franz Wüllner as the conductor. (en)
- Don Quixote, Phantastische Variationen über ein Thema ritterlichen Charakters op. 35, ist eine Tondichtung von Richard Strauss für Solocello, Solobratsche und großes Orchester. Sie basiert auf dem Roman Don Quijote de la Mancha des spanischen Autors Miguel de Cervantes. Sie ist in Form einer Sinfonia concertante komponiert, mit einem Solocello, das die Figur des Don Quijote repräsentiert, sowie Bratschen-, Tenortuben- und Bassklarinetten-Solisten, die Sancho Pansa darstellen. Strauss komponierte das Werk 1897 in München. (de)
- Don Quijote o Don Quixote, op. 35, subtitulada Phantastische Variationen über ein Thema ritterlichen Charakters (Variaciones fantásticas sobre un tema de carácter caballeresco), es un poema sinfónico para violonchelo, viola y orquesta escrito por Richard Strauss en Múnich en 1897. Fue dedicada a María de la Paz de Borbón, infanta de España y princesa de Baviera, divulgadora de El Quijote en Baviera. La composición está basada en la obra Don Quijote de la Mancha de Miguel de Cervantes. El estreno tuvo lugar en Colonia el 8 de marzo de 1898 con Friedrich Grützmacher como violonchelo solista y Franz Wüllner como director. (es)
- On Kixote Richard Strauss konposatzaile alemaniarrak idatziriko olerki sinfonikoetako bat da, biolontxelo, biola eta orkestra handiarentzat. Bere azpititulua "Zalduneria gai bati buruzko bariazio fantastikoak" da, eta musikalana, Miguel de Cervantes idazle madrildarrak idatziriko izen bereko eleberrian oinarriturik dago. Straussek, 1897. urtean idatzi zuen musikalan hau. Estreinaldia izan zen, 1898ko martxoaren 8an. Txelo bakarlaria izan zen, eta orkestraren zuzendaria, berriz, (eu)
- Don Quixote (Don Quichotte), op. 35 est un long poème symphonique de Richard Strauss, pour violoncelle, alto et grand orchestre, composé à Munich en 1897 et créé avec l'Orchestre du Gürzenich à Cologne le 8 mars 1898. L'œuvre est inspirée du Don Quichotte de Miguel de Cervantes, et porte d'ailleurs le sous-titre de « Variations fantastiques sur un thème à caractère chevaleresque ». (fr)
- Don Quixote (Fantastiska variationer över ett tema av ridderlig karaktär), symfonisk dikt för stor orkester, op. 35 av Richard Strauss. Verket uruppfördes den 8 mars 1898 i Köln och bygger på romanen Don Quijote av Miguel Cervantes. Var och en av variationerna skildrar episoder ur boken. Cervantes har skapat de två odödliga gestalterna: å ena sidan den överspände, idealistiske Don Quijote, som iförd en gammal rustning, och ridande på sin magre häst Rosinante, ger sig ut i en värld full av inbillade farliga äventyr; å andra sidan hans väpnare, den sluge och materialistiske bondpojken Sancho Panza. Det är dessa typer som Strauss har levnadsgjort i ett verk uppbyggt i variationsform men samtidigt underordnat ett detaljerat program. Strauss själv gjorde följande programkommentar: (sv)
|