dbo:abstract
|
- In military usage, a barrage is massed sustained artillery fire (shelling) aimed at a series of points along a line. In addition to attacking any enemy in the kill zone, a barrage intends to suppress enemy movements and deny access across that line of barrage. The impact points along the line may be 20–30 yards/meters apart, with the total line length of the barrage zone anything from a few hundred to several thousand yards/meters long. Barrages can consist of multiple such lines, usually about 100 yards/meters apart, with the barrage shifting from one line to the next over time, or several lines may be targeted simultaneously. A barrage may involve a few or many artillery batteries, or even (rarely) a single gun. Typically each gun in a barrage, using indirect fire, will fire continuously at a steady rate at its assigned point for an assigned time before moving onto the next target, following the barrage's detailed timetable. Barrages typically use high-explosive shells, but may also be shrapnel, smoke, illumination, poison gas (in World War I), or potentially other chemical agents. Barrages are in contrast with concentrated artillery fire, which has a single specific target such as a known enemy position or structure, and in contrast with direct fire which targets enemies within the direct line of sight of the gun. Barrages may be used defensively or offensively, and have a variety of patterns. Defensive ones are often static (such as a standing barrage) while offensive ones are moved in coordination with the advancing friendly troops (such as creeping, rolling, or block barrages). They may target along the front line, or further into enemy back area to isolate certain enemy positions (such as a box barrage). A series of different patterns may be employed as a battle develops, with each barrage lasting only a few minutes or many hours. Barrages are usually integral with larger operations of multiple military formations, from divisions to armies, requiring days to weeks of preparation and exact planning. The barrage was developed by the British Army in the Second Boer War. It came to prominence in World War I, notably its use by the British Expeditionary Force and particularly from late 1915 onwards when the British realized that the suppressive effects of artillery to provide covering fire were the key to breaking into defensive positions. By late 1916 the creeping barrage was the standard means of applying artillery fire to support an infantry attack, with the infantry following the advancing barrage as closely as possible. Its employment in this way recognised the importance of artillery fire in suppressing or neutralizing, rather than destroying, the enemy. It was found that a moving barrage immediately followed by the infantry assault could be far more effective than weeks of preliminary bombardment. Barrages remained in use in World War II and later, but only as one of a variety of artillery tactics made possible by improvements in predicted fire, target location and communications. The term barrage is widely, and technically incorrectly, used in the popular media for any artillery fire. (en)
- Als Sperrfeuer (franz. „tir de barrage“) bezeichnet man im militärischen Sprachgebrauch den Artillerie-Beschuss auf ein bestimmtes Gebiet vor den eigenen Linien oder auch hinter den feindlichen Linien. Dieses massive Feuer soll das Vorrücken feindlicher Kräfte etwa bei einem Angriff unterbinden oder zumindest stören. Dies gilt auch für die Flugabwehr. Hauptziel ist es, den Gegner vom Betreten eines bestimmten Gebietes „abzusperren“. Entsprechend diesem Ziel kann es auch eine taktische Maßnahme sein, den Nachschub des Gegners durch den Einsatz von Sperrfeuer zu verhindern, indem man das Feuer hinter dessen Linien richtet. So kann verhindert werden, dass der Feind frische Kräfte an die Hauptkampflinie verlegen kann. Somit hat ein eigener Angriff entsprechend mehr Chancen auf Erfolg. Im engeren Sinne ist das Sperrfeuer ein unbeobachtetes Wirkungsschießen der Artillerie auf einen begrenzten Raum mit einer vorher festgelegten Munitionsmenge. Das Auslösen des Sperrfeuers erfolgt bei Bedarf unverzüglich durch die Kampftruppe oder durch einen vorgeschobenen Beobachter der Artillerie, wenn ein beobachtetes Feuer nicht möglich ist. Dabei wird die erste Gruppe als Salve geschossen, die Geschütze richten nach jedem Schuss nach und feuern selbständig. Bei Temperaturen unter dem Gefrierpunkt wird zunächst ein Rohranwärmer auf eine größere Entfernung verschossen. Bei der Infanterie wird der Begriff Sperrfeuer eher für den Einsatz eines massiven Feuerschlags mit Infanteriewaffen wie Gewehren oder Maschinengewehr gebraucht. Hier ist es das Ziel, den Gegner in Deckung zu zwingen, um Bewegungen eigener Kräfte im Feuerbereich des Gegners zu ermöglichen. (de)
- Le tir de barrage est une technique de tirs massifs d'une à plusieurs armes à feu et ce, sur un rythme continu. Les armes individuelles ou les canons et obusiers sont en général espacés de 20 à 30 mètres de distance sur des lignes allant de quelques centaines à plusieurs milliers de mètres. Dans le cas de l'artillerie, les projectiles utilisés sont un mélange d'obus fusants et d'obus percutants. Les tirs de barrage peuvent être de nature défensive, ils sont alors en règle générale statiques et ont pour effet de bloquer ou ralentir le passage des troupes adverses dans la zone défendue. Ils peuvent être également offensifs, dans ce cas ils servent à neutraliser l'adversaire lors de la progression des troupes et accompagnent le mouvement offensif en allongeant progressivement la portée de l'impact des obus. Le tir de barrage ne vise pas des objectifs spécifiques, mais les canons ciblent des zones de 150 à 250 mètres de diamètre dans lesquels on suppose la présence d'objectifs escomptés. (fr)
- 弾幕(だんまく、英語: barrage)とは、多数の弾丸を一斉に発射し、弾丸の幕を張ることである。 (ja)
- 탄막 사격은 주로 18m에서 27m 정도의 간격을 두고 한 지점에 가하는 일제 포격으로, 이 포격의 피해 구간은 몇 백미터에서 몇 천 킬로미터에 달할 수 있다. 전열은 일반적으로 91m이며, 포격은 1개의 전열이 사격을 개시한 후 다음 전열이 사격을 가하거나 여러 사격 부대가 동시에 사격을 가한다. 이러한 사격은 지속적으로 일정하게 이어지며, 이 때 사용되는 포탄은 고폭탄이지만, 역사적으로 유산탄도 많이 사용되었다. 탄막 사격은 적의 통과를 저지하거나 방해하기 위해 사용되는 방어적 기능이 있으며, 아군이 진군하는 지역을 통과하고 있거나, 아니면 그 지역에 주둔 중인 적을 무력화하는 엄호 사격을 제공하기 위한 공격적 기능이 모두 있다. 방어적 탄막 사격은 고정적이며, 공격적 탄막 사격은 진군하는 군대의 앞을 따라 이동하기 때문에 사격의 움직임이 "잠행", "회전", "블록" 등으로 불리기도 한다. 탄막 사격은 특정한 목표가 정해져 있지 않으며, 적이 있을 것으로 추정되는 지역에 가하는 광범위한 사격이다. 이로 인해 탄막 사격은 집중 사격과는 대비된다. 탄막 사격은 제2차 보어 전쟁 당시 영국군이 개발한 전술이다. 제1차 세계 대전이 발발했을 때 영국 해외원정군이 주로 이 사격을 1915년 이후부터 사용했는데, 영국군은 적의 방어 거점을 돌파할 때 포병이 엄호 사격을 제공해 적을 무력화하는 것이 중요하다는 것을 알고 있었다. 1916년 말, 잠행 사격은 보병의 공격을 지원하는 포병 사격의 일반적인 방식이 되었고, 탄막 사격이 이동할 때마다 보병이 탄막 사격에 최대한 접근하는 전술이 발달했다. 이러한 포격은 적을 격멸하기보다는 제압하거나 무력화하는 것에 초점을 두고 있었다. 이후 제2차 세계 대전과 한국 전쟁에서도 탄막 사격이 사용되었지만, 이는 포격의 다양한 전술 중 하나인 예비 사격의 일환으로써 사용된 것이었다. (ko)
- Per fuoco di sbarramento si intende una concentrazione mirata e coordinata di fuoco di artiglieria volta ad impedire o a rallentare l'avanzata del nemico. Questa tattica militare, fu sviluppata per la prima volta dall'esercito britannico nella guerra contro i Boeri e fu largamente usata durante la prima guerra mondiale.Un esempio di sbarramento mobile ante litteram viene considerato l'attacco della fanteria francese contro la linea russa nella battaglia di Friedland, 14 giugno 1806, appoggiato dalle artiglierie campali ammassate a soli 120 m dalla linea russa, che accompagnarono con il fuoco l'avanzata della fanteria francese. (it)
- O termo barragem designa um método de fogo de artilharia em larga escala, de uma ou mais peças de artilharia. Estas peças são apontadas a determinados pontos - a cada 20 ou 30 jardas (18 a 27 metros) -, ao longo de uma ou mais linhas com várias centenas ou milhares de metros de comprimento. As linhas situam-se, habitualmente, a 90 metros de distância entre si, e o fogo é efectuado de uma linha para a outra. Os disparos são feitos numa cadência contínua, com projécteis explosivos ou de estilhaços. O seu objectivo principal é criar uma barreira entre o avanço da infantaria e as linhas inimigas (barragem ofensiva), ou ser utilizada para impedir ou dificultar a passagem do inimigo /barragem defensiva). Este tipo de fogo de artilharia foi desenvolvido pelos britânicos na Segunda Guerra dos Bôeres, e utilizada com regularidade na Primeira Guerra Mundial, nomeadamente a partir de 1915, quando os britânicos se aperceberam de que os efeitos neutralizadores da artilharia para providenciar fogo de cobertura, eram a chave para furar as posições defensivas do inimigo. A sua utilização foi vista mais como um método neutralizante mais do que destruidor. Concluiu-se que uma barragem móvel, seguida pelo assalto da infantaria, podia ser mais eficaz do que semanas de bombardeamentos preliminares. (pt)
- Spärreld är ett begrepp inom artilleriet, som innebär att artilleri och granatkastare skjuter mot ett område för att hindra fienden att passera. Spärreld har använts sedan början av första världskriget. Ett typiskt användningsområde är vid försvar, då försvararen ofta förbereder spärreld framför de egna försvarslinjerna på de platser där fienden väntas rycka fram. Spärrelden läggs då så nära de egna ställningarna som det är möjligt med hänsyn till säkerheten för de egna trupperna. För att spärrelden skall bli effektiv strävar man efter att elden verkar på en stor bredd, antingen genom att elden flyttas i sida mellan varje eldöppnande eller att flera skjutande förband skjuter mot platser som ligger bredvid varandra. Att förbereda spärreld kan innebära att de platser där elden skall träffa bestäms och registreras hos det skjutande förbandet och att en eldledare gör upp en plan för vilka platser som skall beskjutas och i vilken ordning (en så kallad eldorder). I förberedelserna ingår också att bestämma hur sambandet ska fungera och vem som skall ge order om spärreld. En krypande spärreld är en form av stormeld. Elden flyttas stegvis framåt, så att en anfallande styrka kan följa efter. Krypande spärreld är särskilt lämplig vid anfall mot linjära mål såsom skyttegravar. (sv)
- Ogień zaporowy – sposób prowadzenia ognia przez pododdziały (oddziały) wojskowe.
* artyleryjski ogień obronny Celem jest stworzenie zapory ogniowej, która ma uniemożliwić szturm na bronione pozycje. Ogień wykonywany jest przez, w miarę możliwości, ciągły ostrzał artyleryjski pasa ziemi pomiędzy pozycjami obrony a pozycjami nieprzyjaciela. Ogień zaporowy wykorzystywany był przede wszystkim w I wojnie światowej na froncie zachodnim.
* ogień obronny z broni maszynowej Podobnie jak w przypadku ognia artyleryjskiego chodzi o stworzenie zapory ogniowej, jednak na mniejszą skalę. Zazwyczaj używane wtedy, gdy trzeba osłonić kogoś (np. medyka, rannego) lub coś (np. beczki z chemikaliami). Tworzony przez ciągły ostrzał z broni maszynowej w danym kierunku. (pl)
- Загради́тельный ого́нь (Заградогонь, ЗО) — вид пехотного и артиллерийского огня, применяемый внезапно для отражения атак и контратак пехоты и танков противника на заранее намеченных и, как правило, пристрелянных рубежах (участках). (ru)
- Загоро́джувальний вого́нь — 1. Вид артилерійського вогню, який становить суцільну вогневу завісу на шляху танків або піхоти, торпедних катерів або десантно-висадочних засобів морського десанту, що вирушають на берег. Застосовується раптово для відбиття атак і контратак піхоти і танків противника, а також висадки морського десанту супротивника на заздалегідь намічених і, звичайно пристрелених рубежах (ділянках) в оборонному бою. За типом загороджувальний вогонь артилерії поділяється на нерухомий загороджувальний вогонь (НЗВ), що готується на одному рубежі, та рухомий загороджувальний вогонь (РЗВ), який готується на кількох рубежах. За напрямком відносно фронту своїх підрозділів загороджувальний вогонь поділяється на фронтальний та фланговий. Відстань найближчої межі загороджувального вогню від своїх підрозділів, укриттів, що знаходяться зовні, повинна гарантувати безпеку своїх військ. Глибина ділянок загороджувального вогню сягає зазвичай 150—200 м. При виході противника з ділянки загороджувального вогню вогонь переноситься на наступний рубіж. Загороджувальний вогонь артилерії застосовується в поєднанні з масованим і зосередженим вогнем і вогнем гармат і танків прямою наводкою. Вперше загороджувальний вогонь став застосовуватися артилерією воюючих сторін у ході Першої світової війни: в обороні — для відбиття атак противника і заборони підходу його резервів, в наступі — для підтримки атаки своєї піхоти. Загороджувальний вогонь в наступі починався з переходом своєї піхоти в атаку або в ході атаки, з виявленням підходу резервів противника і вівся шляхом послідовного перенесення «вогневих завіс» («хвилі загороджувального вогню, що котяться») попереду наступаючої піхоти по намічених для оволодіння нею рубежам. НЗВ призначався для відбиття наступу противника і прикриття флангів своїх військ, підготовлювався на одному рубежі; ПЗВ — для супроводу своїх танків у наступі та планувався на глибину ПТО противника (3—4 км); протитанкова вогнева завіса готувалася тільки в обороні для відбиття атакуючих механізованих військ, завчасно за кількома спостережуваними рубежами на танконебезпечних напрямках. У ході Другої світової війни артилерія успішно відбивала атаки противника загороджувальним вогнем; при цьому ПЗВ застосовувався зазвичай в обороні — для відбиття атак танків противника. Загороджувальний вогонь вівся також корабельною і береговою артилерією військово-морських сил з метою відбиття атак торпедних катерів, а також підтримки кораблями приморського флангу сухопутних військ. 2. Різновид зенітного вогню для знищення повітряних цілей. Загороджувальний вогонь може застосовуватися зенітною артилерією та зенітними кулеметами і становить нерухому вогневу завісу, створювану групами батарей на шляху польоту повітряних цілей противника. Широко застосовувався за часів Другої світової війни в системі ППО великих центрів, особливо в умовах поганої видимості. По літаках, що низько летять та мають швидкість польоту понад 150 м/с, загороджувальний вогонь можуть вести також та підрозділи автоматників. 3. Вид кулеметного вогню в обороні, що відкривається по заздалегідь наміченому рубежу з метою не допустити просування противника на даному напрямку. (uk)
|
rdfs:comment
|
- 弾幕(だんまく、英語: barrage)とは、多数の弾丸を一斉に発射し、弾丸の幕を張ることである。 (ja)
- Per fuoco di sbarramento si intende una concentrazione mirata e coordinata di fuoco di artiglieria volta ad impedire o a rallentare l'avanzata del nemico. Questa tattica militare, fu sviluppata per la prima volta dall'esercito britannico nella guerra contro i Boeri e fu largamente usata durante la prima guerra mondiale.Un esempio di sbarramento mobile ante litteram viene considerato l'attacco della fanteria francese contro la linea russa nella battaglia di Friedland, 14 giugno 1806, appoggiato dalle artiglierie campali ammassate a soli 120 m dalla linea russa, che accompagnarono con il fuoco l'avanzata della fanteria francese. (it)
- Загради́тельный ого́нь (Заградогонь, ЗО) — вид пехотного и артиллерийского огня, применяемый внезапно для отражения атак и контратак пехоты и танков противника на заранее намеченных и, как правило, пристрелянных рубежах (участках). (ru)
- Als Sperrfeuer (franz. „tir de barrage“) bezeichnet man im militärischen Sprachgebrauch den Artillerie-Beschuss auf ein bestimmtes Gebiet vor den eigenen Linien oder auch hinter den feindlichen Linien. Dieses massive Feuer soll das Vorrücken feindlicher Kräfte etwa bei einem Angriff unterbinden oder zumindest stören. Dies gilt auch für die Flugabwehr. (de)
- In military usage, a barrage is massed sustained artillery fire (shelling) aimed at a series of points along a line. In addition to attacking any enemy in the kill zone, a barrage intends to suppress enemy movements and deny access across that line of barrage. The impact points along the line may be 20–30 yards/meters apart, with the total line length of the barrage zone anything from a few hundred to several thousand yards/meters long. Barrages can consist of multiple such lines, usually about 100 yards/meters apart, with the barrage shifting from one line to the next over time, or several lines may be targeted simultaneously. (en)
- Le tir de barrage est une technique de tirs massifs d'une à plusieurs armes à feu et ce, sur un rythme continu. Les armes individuelles ou les canons et obusiers sont en général espacés de 20 à 30 mètres de distance sur des lignes allant de quelques centaines à plusieurs milliers de mètres. Dans le cas de l'artillerie, les projectiles utilisés sont un mélange d'obus fusants et d'obus percutants. Le tir de barrage ne vise pas des objectifs spécifiques, mais les canons ciblent des zones de 150 à 250 mètres de diamètre dans lesquels on suppose la présence d'objectifs escomptés. (fr)
- 탄막 사격은 주로 18m에서 27m 정도의 간격을 두고 한 지점에 가하는 일제 포격으로, 이 포격의 피해 구간은 몇 백미터에서 몇 천 킬로미터에 달할 수 있다. 전열은 일반적으로 91m이며, 포격은 1개의 전열이 사격을 개시한 후 다음 전열이 사격을 가하거나 여러 사격 부대가 동시에 사격을 가한다. 이러한 사격은 지속적으로 일정하게 이어지며, 이 때 사용되는 포탄은 고폭탄이지만, 역사적으로 유산탄도 많이 사용되었다. 탄막 사격은 적의 통과를 저지하거나 방해하기 위해 사용되는 방어적 기능이 있으며, 아군이 진군하는 지역을 통과하고 있거나, 아니면 그 지역에 주둔 중인 적을 무력화하는 엄호 사격을 제공하기 위한 공격적 기능이 모두 있다. 방어적 탄막 사격은 고정적이며, 공격적 탄막 사격은 진군하는 군대의 앞을 따라 이동하기 때문에 사격의 움직임이 "잠행", "회전", "블록" 등으로 불리기도 한다. 탄막 사격은 특정한 목표가 정해져 있지 않으며, 적이 있을 것으로 추정되는 지역에 가하는 광범위한 사격이다. 이로 인해 탄막 사격은 집중 사격과는 대비된다. (ko)
- Ogień zaporowy – sposób prowadzenia ognia przez pododdziały (oddziały) wojskowe.
* artyleryjski ogień obronny Celem jest stworzenie zapory ogniowej, która ma uniemożliwić szturm na bronione pozycje. Ogień wykonywany jest przez, w miarę możliwości, ciągły ostrzał artyleryjski pasa ziemi pomiędzy pozycjami obrony a pozycjami nieprzyjaciela. Ogień zaporowy wykorzystywany był przede wszystkim w I wojnie światowej na froncie zachodnim.
* ogień obronny z broni maszynowej (pl)
- O termo barragem designa um método de fogo de artilharia em larga escala, de uma ou mais peças de artilharia. Estas peças são apontadas a determinados pontos - a cada 20 ou 30 jardas (18 a 27 metros) -, ao longo de uma ou mais linhas com várias centenas ou milhares de metros de comprimento. As linhas situam-se, habitualmente, a 90 metros de distância entre si, e o fogo é efectuado de uma linha para a outra. Os disparos são feitos numa cadência contínua, com projécteis explosivos ou de estilhaços. O seu objectivo principal é criar uma barreira entre o avanço da infantaria e as linhas inimigas (barragem ofensiva), ou ser utilizada para impedir ou dificultar a passagem do inimigo /barragem defensiva). (pt)
- Spärreld är ett begrepp inom artilleriet, som innebär att artilleri och granatkastare skjuter mot ett område för att hindra fienden att passera. Spärreld har använts sedan början av första världskriget. Ett typiskt användningsområde är vid försvar, då försvararen ofta förbereder spärreld framför de egna försvarslinjerna på de platser där fienden väntas rycka fram. Spärrelden läggs då så nära de egna ställningarna som det är möjligt med hänsyn till säkerheten för de egna trupperna. För att spärrelden skall bli effektiv strävar man efter att elden verkar på en stor bredd, antingen genom att elden flyttas i sida mellan varje eldöppnande eller att flera skjutande förband skjuter mot platser som ligger bredvid varandra. (sv)
- Загоро́джувальний вого́нь — 1. Вид артилерійського вогню, який становить суцільну вогневу завісу на шляху танків або піхоти, торпедних катерів або десантно-висадочних засобів морського десанту, що вирушають на берег. Застосовується раптово для відбиття атак і контратак піхоти і танків противника, а також висадки морського десанту супротивника на заздалегідь намічених і, звичайно пристрелених рубежах (ділянках) в оборонному бою. За типом загороджувальний вогонь артилерії поділяється на нерухомий загороджувальний вогонь (НЗВ), що готується на одному рубежі, та рухомий загороджувальний вогонь (РЗВ), який готується на кількох рубежах. За напрямком відносно фронту своїх підрозділів загороджувальний вогонь поділяється на фронтальний та фланговий. Відстань найближчої межі загороджувального вогню (uk)
|