dbo:abstract
|
- Ο Γρηγόριος (πέθανε 915), από την οικογένεια των Σεργίων, ήταν βυζαντινός Πατρίκιος και Δούκας της Νάπολης από το 898 έως το 915. Ο Γρηγόριος θεωρείται παραδοσιακά γιος του δούκα Σεργίου Β'. Ωστόσο, σύμφωνα με μια υπόθεση που υποστηρίζεται ιδιαίτερα από τον , είναι ο μεγαλύτερος γιος του Μαρίνου ένας από τους γιους του Σέργιου Α΄. Είναι αδελφός του Αθανασίου Β΄ και ανιψιός των επισκόπων Αθανάσιου Α΄ (850-875) και του Στέφανου Γ' (898-907), μοιράστηκε την εξουσία με τον τελευταίο μέχρι το θάνατό του το 907. Ο Γρηγόριος Δ΄ διαδέχτηκε τον Αθανάσιο Β ' το 898, όταν κι εξελέγη Δούξ, ομόφωνα από την αριστοκρατία. Σύμφωνα με το Χρονικό δουκών του πριγκιπάτου του Μπενεβέντο, Σαλέρνο, Κάπουας και Δουκάτου της Νάπολης Θήτευσε για 16 χρόνια 10 μήνες και 10 ημέρες. Κατά την θητεία του αντιμετώπισε συχνά την μόνιμη απειλή της Νότιας Ιταλίας, τους Σαρακηνούς, κυρίως σε συμμαχία με τα γειτονικά κρατίδια. Αποφασιστική ήταν η όπου οι μουσουλμάνοι έκαναν έξοδο μετά από μήνες πολιορκίας και σφαγιάστηκαν. (el)
- Gregory IV (died 915) was the firstborn son of Duke Sergius II of Naples and successor of his paternal uncle, Bishop Athanasius, in 898, when he was elected dux, or magister militum, unanimously by the aristocracy. His other paternal uncle, Stephen, succeeded Athanasius as bishop. According to the Chronicon ducum et principum Beneventi, Salerni, et Capuae et ducum Neapolis, he reigned for sixteen years and eight months. The Mezzogiorno in his time was under constant Saracen assaults. Around 900, Gregory destroyed the castrum Lucullanum, a Neapolitan fortress just outside the city, to prevent the Muslims from taking it as a base. Otherwise, he reinforced the city walls and stored supplies to ensure survival in the event of a long siege. According to the much later chronicler Leo of Ostia, he signed a pact with the prince of Benevento and Capua, Atenulf, and the Amalfitans and attacked and defeated the Saracens. On 2 July 911, he signed another pactum with Atenulf's sons, the coprinces Atenulf II and Landulf I, whereby they shared the disputed territory of Liburia. In that same year, he participated in allied attacks on the Saracen fortress on the Garigliano. In 915, he joined the massive army of south Italian princes and the Byzantine strategos Nicholas Picingli and received the imperial title of patricius. The army met with the forces of the central peninsula under Alberic I of Spoleto and Pope John X. Together they led another assault on the encampment of the Garigliano. In the ensuing battle, it was on the misplaced (or mendacious) advice of Gregory that they charged the Saracen line. Nevertheless, it was a success and the enemy fled into the forest to be hunted down and slaughtered. Gregory did not long live to enjoy the fruits of victory, he died within months, late in the year 915, and was succeeded by his firstborn son, John II, who had been present at the battle. In 907 Gregory made a donation to the urban church of Saints Severinus and Sossus in Naples, which his forefathers had possibly founded. (en)
- Grégoire IV de Naples (mort en 915) duc de Naples de 898 à 915. (fr)
- Gregorius IV (wafat 915) merupakan putra pertama Adipati Sergius II dari Napoli dan pewaris pamanda paternalnya, . Pada 898, ia dilantik sebagai dux, atau Magister militum, dengan suara bulat oleh para bangsawan. Pamanda paternalnya, Stefanus, menggantikan Atanasius sebagai uskup. Pada 907 Gregorius memberikan sumbangan ke gereja kota Santo-santo Saverinus dan Sossus di Napoli, yang diduga didirikan oleh leluhurnya. Menurut Chronicon ducum et principum Beneventi, Salerni, et Capuae et ducum Neapolis, ia bertakhta selama enam belas tahun dan delapan bulan. (in)
- Gregorio IV di Napoli (IX secolo – 915) è stato duca di Napoli. La data di nascita non è nota, è verosimile che fosse figlio di Sergio II. Di certo si sa che succedette ad Atanasio nell'898. (it)
- Григорий IV (итал. Gregory IV di Napoli; умер в 915) — герцог Неаполя в 898 — 915 годах. Правление Григория IV было ознаменовано противоборством с арабами и закончилось триумфальной победой над ними в битве при Гарильяно (915). (ru)
- Григорій IV (†915), неаполітанський дука (898—915), син дуки Сергія II. На той час південь Італії потерпав від нападів сарацинів. Близько 900 Григорій IV зруйнував castrum Lucullanum, неаполітанську фортецю поблизу міста, що запобігти захопленню її сарацинами. Він також зміцнив мури міста та поповнив запаси на випадок тривалої облоги. Григорій підписав договір з князем Атенульфом I та правителем , з якими напав на сарацинів та переміг. 2 липня 911 він підписав інший pactum з синами Атенульфа I, князями Атенульфом II і Ландульфом I щодо спірної території Лібурії. Того ж року він брав участь у нападах християнських військ на фортецю сарацинів біля Гарільяно. У 915 Григорій приєднався до військ візантійців на чолі з новим стратегом з Барі та загонів італійських князів: Іоанна I і Доцібіла II Гаетанських, Гваймара II. Об'єднане військо разом із силами папи Римського Іоанна X і герцога Альберіка I Сполетського перемогли сарацинів у битві біля Гарільяно. Григорій недовго тішився результатами цієї перемоги, оскільки помер того ж року. Престол спадкував його син Іоанн II, який також брав участь у зазначеній битві. (uk)
|
rdfs:comment
|
- Grégoire IV de Naples (mort en 915) duc de Naples de 898 à 915. (fr)
- Gregorius IV (wafat 915) merupakan putra pertama Adipati Sergius II dari Napoli dan pewaris pamanda paternalnya, . Pada 898, ia dilantik sebagai dux, atau Magister militum, dengan suara bulat oleh para bangsawan. Pamanda paternalnya, Stefanus, menggantikan Atanasius sebagai uskup. Pada 907 Gregorius memberikan sumbangan ke gereja kota Santo-santo Saverinus dan Sossus di Napoli, yang diduga didirikan oleh leluhurnya. Menurut Chronicon ducum et principum Beneventi, Salerni, et Capuae et ducum Neapolis, ia bertakhta selama enam belas tahun dan delapan bulan. (in)
- Gregorio IV di Napoli (IX secolo – 915) è stato duca di Napoli. La data di nascita non è nota, è verosimile che fosse figlio di Sergio II. Di certo si sa che succedette ad Atanasio nell'898. (it)
- Григорий IV (итал. Gregory IV di Napoli; умер в 915) — герцог Неаполя в 898 — 915 годах. Правление Григория IV было ознаменовано противоборством с арабами и закончилось триумфальной победой над ними в битве при Гарильяно (915). (ru)
- Ο Γρηγόριος (πέθανε 915), από την οικογένεια των Σεργίων, ήταν βυζαντινός Πατρίκιος και Δούκας της Νάπολης από το 898 έως το 915. Ο Γρηγόριος θεωρείται παραδοσιακά γιος του δούκα Σεργίου Β'. Ωστόσο, σύμφωνα με μια υπόθεση που υποστηρίζεται ιδιαίτερα από τον , είναι ο μεγαλύτερος γιος του Μαρίνου ένας από τους γιους του Σέργιου Α΄. Είναι αδελφός του Αθανασίου Β΄ και ανιψιός των επισκόπων Αθανάσιου Α΄ (850-875) και του Στέφανου Γ' (898-907), μοιράστηκε την εξουσία με τον τελευταίο μέχρι το θάνατό του το 907. (el)
- Gregory IV (died 915) was the firstborn son of Duke Sergius II of Naples and successor of his paternal uncle, Bishop Athanasius, in 898, when he was elected dux, or magister militum, unanimously by the aristocracy. His other paternal uncle, Stephen, succeeded Athanasius as bishop. According to the Chronicon ducum et principum Beneventi, Salerni, et Capuae et ducum Neapolis, he reigned for sixteen years and eight months. In 907 Gregory made a donation to the urban church of Saints Severinus and Sossus in Naples, which his forefathers had possibly founded. (en)
- Григорій IV (†915), неаполітанський дука (898—915), син дуки Сергія II. На той час південь Італії потерпав від нападів сарацинів. Близько 900 Григорій IV зруйнував castrum Lucullanum, неаполітанську фортецю поблизу міста, що запобігти захопленню її сарацинами. Він також зміцнив мури міста та поповнив запаси на випадок тривалої облоги. Григорій підписав договір з князем Атенульфом I та правителем , з якими напав на сарацинів та переміг. 2 липня 911 він підписав інший pactum з синами Атенульфа I, князями Атенульфом II і Ландульфом I щодо спірної території Лібурії. (uk)
|