dbo:abstract
|
- Enric I de Limbourg, nascut cap a 1059, mort cap a 1119, fou comte de Limburg i d'Arlon de 1082 a 1119 i Ducat de Baixa Lotaríngia de 1101 a 1106. Era fill de Walerà I de Limburg i Arlon, i de Juta de Baixa Lotaríngia. Es va oposar a Egilbert, arquebisbe de Trèveris a propòsit dels béns que Adela, una antiga comtessa d'Arlon, havia donat a l'església de Trèveris i després li havien estat repressos. Egilbert el va comminar a restituir aquests béns, i com que no ho va fer el va excomunicar, però el comte no va cedir. Egilbert es va veure obligat a arravatar-se i li va infligir una seriosa derrota. En tant que protector de l'abadia de Saint-Trond, càrrec que havia heretat del seu pare, intervingué en els assumptes interns d'aquesta abadia. Hermann, l'abat designat pel bisbe de Metz Poppó i sostingut per Godofreu de Bouillon i Enric de Limburg, disgustava a l'emperador, el qual va posar l'abadia sota l'autoritat del comte de Loon Arnold I. Aquest va anar a Saint-Trond i va forçar a Godofreu i Enric a retirar-se. Poc després, alguns dels grans feudals de la regió marxaren en croada, conduïts per Godofreu de Bouillon. Això va permetre l'augment de l'autoritat d'Enric de Limburg sobre el territori del que havia de ser Bèlgica, i de la qual va abusar en detriment de diverses abadies. L'emperador Enric IV va haver d'intervenir per posar fi a les seves maquinacions i va ocupar Limburg el juny de 1101. Després d'haver fet la seva submissió, Enric de Limbourg va entrar en gràcia, i va rebre el ducat de Baixa Lotaríngia, de fet vacant des de la sortida de Godofreu de Bouillon cap a les croades. Per causa d'aquest ducat, va enfrontar-se amb . No es va moster gaire agraït, ja que va vacil·lar a prendre partit i a canviar de camp en el moment de les baralles que oposen l'emperador Enric IV al seu fill, el futur Enric V. Es va acabar tanmateix unint definitivament a Enric IV. El 1106, Enric IV va morir, i el seu fill va atacar als partidaris del seu pare. Els seus dominis foren devastats, Limburg capturada i Enric tancat a Hildesheim. El ducat li fou retirat per ser confiat a Godofreu de Lovaina. Enric es va escapar i va intentar recuperar la Baixa Lotaríngia, però va fracassar, i va haver de fer la pau amb Enric V i Godofreu de Lovaina. Tanmateix va conservar el títol ducal i es va qualificar de duc de Limburg. Llavors va participar en revoltes contra l'emperador al costat de Lotari de Saxònia o Supplimburg, i va combatre a Andernach (1114) i a Welphesholt (11 de febrer de 1115), on cada vegada l'emperador va sortir derrotat. (ca)
- Ο Ερρίκος, γερμ. Heinrich (περί το 1059 - περί το 1119) από τον Οίκο του Λίμπουργκ ήταν κόμης του Λίμπουργκ & Αρλόν (1082 - 1119) και δούκας της Κάτω Λωρραίνης (1101 - 1106). (el)
- Heinrich I. war von 1101 bis 1106 Herzog von Niederlothringen und von 1081 bis 1118 Graf von Limburg. (de)
- Enrique I (h. 1059 – h. 1119) fue y Arlon desde 1082 hasta su muerte y duque de Baja Lorena entre 1101 hasta 1106. Era hijo de y Juta, hija de Federico, duque de Baja Lorena. Se opuso al arzobispo , y recuperó parte de las propiedades que la anterior condesa Adela había entregado a la iglesia. Egilberto le exigió devolvérselas, pero él se negó, y fue excomulgado. Egilberto tomó las armas y le derrotó completamente. Como defensor de la abadía de Sint-Truiden, un título que había heredado de su padre, intervino en los asuntos internos de la abadía. El abad Herman, nombrado por , y apoyado por Godofredo de Bouillón y Enrique, se distanció del emperador Enrique IV y la abadía fue transferida a la autoridad del conde . Arnoldo obligó a Enrique y Godofredo a retirarse del monasterio. Después de que muchos nobles locales se marcharan a la Primera Cruzada, entre ellos Godofredo, el poder de Enrique en la región de Bélgica se vio en gran medida acrecentado, y él abusó de ello, especialmente contra los monasterios. Intervino el emperador y tomó Limburgo en julio de 1101. Enrique se vio ahora obligado a someterse y se le entregó el ducado de Baja Lorena, que Godofredo había abandonado en la Cruzada. Como duque, entró en disputa con Godofredo I de Lovaina. Demostró escasa lealtad al emperador. Se unió a Enrique V contra su padre el emperador, pero luego volvió al lado del emperador. Esto fue desafortunado para el duque, pues el emperador murió en 1106 y los partidarios de Enrique V atacaron a los de su padre. Los campos de Bélgica fueron devastados, se tomó Limburgo, y Enrique fue apresado en Hildesheim. El ducado fue transferido a Godofredo de Lovaina. Enrique más tarde se escapó e intentó recuperar Limburgo y Baja Lorena. Fracasó e hizo las paces con el nuevo emperador y duque. Siguió, a pesar de todo, empleando el título ducal como "Duque de Limburgo," el primero de una larga línea. También se unió rápidamente a las rebeliones contra Enrique V, combatiendo al lado de Lotario, duque de Sajonia en las victorias de Andernach en 1114 y el 11 de febrero de 1115. Le sucedió su hijo Valerán. Se casó con Adelaida de Pottenstein (1061–1106), una hija de Botho de (o Potenstein) y Judit de Schweinfurt, la hija del duque Otón III de Suabia. Tuvieron al mencionado Valerán y tres hijas. Una hija, Adelaida, que casó con el duque Conrado I de Merania. Enrique pudo haber sido también el padre de tras la Primera Cruzada. (es)
- Henry I (c. 1059 – c. 1119) was the count of Limburg and Arlon from 1082 to his death and duke of Lower Lorraine between 1101 and 1106. His mother was Jutta, daughter of Frederick, Duke of Lower Lorraine, and his father is uncertain, but possibly named Count Udon. He opposed Egilbert, Archbishop of Trier, and took back some property which the former Countess Adela had given to the church. Egilbert summoned him to return them, but he refused and was excommunicated. Egilbert took up arms and seriously defeated him. As superior advocate of the abbey of Sint-Truiden, a title he had inherited from his grandfather Duke Frederick, he intervened in the internal affairs of the abbey. The abbot Herman, named by , and supported by Godfrey of Bouillon and Henry, fell out with the Emperor Henry IV. Arnold, Count of Loon forced Henry and Godfrey to withdraw from the monastery. After many local nobles left on the First Crusade, among them Godfrey, Henry's power in the region of Lower Lotharingia (or Lorraine) was greatly increased and he abused it, especially against the monasteries. The emperor intervened and took Limburg in July 1101. Henry was now forced to make submission and he was granted the duchy of Lower Lorraine, which Godfrey had abandoned on Crusade. As duke, he fell into competition with Godfrey I of Louvain. He demonstrated little in the way of loyalty to the emperor either. He joined Henry V against his father the emperor, but then turned back to the emperor's side. This was unfortunate for the duke, for the emperor died in 1106 and the partisans of Henry V attacked those of his father. The fields were devastated, Limburg was taken, and Henry was imprisoned in Hildesheim. The duchy was transferred to Godfrey of Louvain. Henry later escaped and tried to retake Limburg and Lower Lorraine. He failed and made peace with the new emperor and duke. He continued nevertheless to employ the ducal title as "Duke of Limburg," the first of a long line. He also readily joined revolts against Henry V, fighting at the side of Lothair, Duke of Saxony at the victories of Andernach in 1114 and on 11 February 1115. He was succeeded by his son Waleran Paganus. He married Adelaide of Pottenstein (1061–1106), a daughter of Botho of Pottenstein (or Potenstein) and Judith, the daughter of Otto III, Duke of Swabia and Immilla of Turin. They had the aforementioned Waleran and three daughters. One daughter, Adelaide, married Conrad I, Duke of Merania. Henry may also have been the father of Simon, Constable of Jerusalem after the First Crusade. (en)
- Henri Ier de Limbourg, né vers 1059, mort vers 1119, est comte de Limbourg et d'Arlon de 1082 à 1119 et duc de Basse-Lotharingie de 1101 à 1106. Il est le fils de Waléran Ier, comte d'Arlon et de Limbourg, et de Jutte ou Judith de Luxembourg. Il s'oppose à Egilbert, archevêque de Trêves, à propos de bien qu'Adèle, une ancienne comtesse d'Arlon, avait donné à l'église de Trêves puis repris. Egilbert le somme de restituer ces biens, l'excommunie, mais le comte ne cède point. Egilbert est obligé de prendre les armes et lui inflige une sérieuse défaite. En tant qu'avoué de l'abbaye de Saint-Trond, charge qu'il a hérité de son père, il intervient dans les affaires internes de cette abbaye. Hermann, l'abbé nommé par l'évêque de Metz Poppon et soutenu par Godefroy de Bouillon et Henri de Limbourg, mécontente l'empereur, lequel met l'abbaye sous l'autorité du comte de Looz Arnoul. Celui-ci vient à Saint-Trond et force Godefroy et Henri à se retirer. Peu après, plusieurs grands féodaux de la région partent en croisade, conduits par Godefroy de Bouillon. Cela accroit l'autorité d'Henri de Limbourg sur le territoire de ce qui devait devenir la Belgique, et dont il abuse au détriment de plusieurs abbayes. L'empereur Henri IV doit intervenir pour mettre fin à ses agissements et prend Limbourg en juin 1101. Après avoir fait sa soumission, Henri de Limbourg rentre en grâce, et reçoit le duché de Basse-Lotharingie, devenu vacant depuis le départ de Godefroy de Bouillon en croisade. À propos de ce duché, il était en rivalité avec Godefroy de Louvain. Il ne s'en montre pas forcément reconnaissant, car il hésite à prendre parti et à changer de camp lors des querelles qui opposent l'empereur Henri IV à son fils, le futur Henri V. Il finit cependant par se rallier définitivement à Henri IV. En 1106, Henri IV meurt, et son fils attaque les partisans de son père. Ses domaines sont ravagés, Limbourg est pris et Henri est enfermé à Hildesheim. Le duché lui est retiré pour être confier à Godefroy de Louvain. Henri s'échappe et tente de reprendre la Basse Lotharingie, mais échoue, et doit faire la paix avec Henri V et Godefroy. Cependant, il conserve le titre ducal et se qualifie de duc de Limbourg. Par la suite, il prend part à des révoltes contre l'empereur aux côtés de Lothaire de Saxe, et combat à Andernach (1114) et à Welphesholt (11 février 1115). (fr)
- Heinrich I (skt. 1059 – skt. 1119) merupakan seorang and Arlon dari tahun 1082 sampai kematiannya dan di antara tahun 1101 dan 1106. Ia adalah putra Udo dari Limburg dan Jutta, putri Friedrich dari Lorraine. Ia menikahi Adelaide dari Pottenstein (1061–1106), putri Botho dari Pottenstein (atau Potenstein) dan Judith dari Schweinfurt, putri . Mereka memiliki Udo dan tiga orang putri. Seorang putri, Adelaide, menikah dengan Konrad I dari Merania. Heinrich diduga adalah juga ayahanda setelah Perang Salib Pertama. (in)
- Henryk I (zm. ok. 1119 r.) – hrabia Limburgii od ok. 1082 r., hrabia Arlon, w latach 1101–1106 książę Dolnej Lotaryngii. (pl)
- Enrico di Limburgo o della Bassa Lorena (1059 circa – 1119) fu conte di Limburgo e Arlon dal 1082 alla sua morte e duca della Bassa Lorena (Lotaringia) dal 1101 al 1106. (it)
- Hendrik I (ca. 1070 - 1118) was de oudste zoon van Udo van Limburg en Jutta van Luxemburg, dochter van Frederik van Luxemburg, hertog van Neder-Lotharingen. (nl)
- Генрих I Лимбургский (фр. Henri I de Limbourg, нем. Heinrich I von Limburg; ок. 1059 — 1119) — и Лимбурга примерно с 1082 года, пфальцграф Лотарингии 1095 года, герцог Нижней Лотарингии (под именем Генрих II) в 1101—1106 годах, герцог Лимбурга с 1106 года, сын или зять Валерана (Вальрама) I, графа Лимбурга и Арлона. (ru)
- Генріх I (нім. Heinrich I.; бл. 1059 — бл. 1119) — 1-й герцог Лімбурга в 1106—1119 роках, герцог Нижньої Лотарингії (як Генріх II за загальною нумерацією лотаринзьких герцогів) в 1101—1106 роках. (uk)
- 亨利一世(法語:Henri Ier de Limbourg,約1059年—約1119年),林堡伯爵、下洛林公爵,瓦勒良一世之子。 (zh)
|
rdfs:comment
|
- Ο Ερρίκος, γερμ. Heinrich (περί το 1059 - περί το 1119) από τον Οίκο του Λίμπουργκ ήταν κόμης του Λίμπουργκ & Αρλόν (1082 - 1119) και δούκας της Κάτω Λωρραίνης (1101 - 1106). (el)
- Heinrich I. war von 1101 bis 1106 Herzog von Niederlothringen und von 1081 bis 1118 Graf von Limburg. (de)
- Heinrich I (skt. 1059 – skt. 1119) merupakan seorang and Arlon dari tahun 1082 sampai kematiannya dan di antara tahun 1101 dan 1106. Ia adalah putra Udo dari Limburg dan Jutta, putri Friedrich dari Lorraine. Ia menikahi Adelaide dari Pottenstein (1061–1106), putri Botho dari Pottenstein (atau Potenstein) dan Judith dari Schweinfurt, putri . Mereka memiliki Udo dan tiga orang putri. Seorang putri, Adelaide, menikah dengan Konrad I dari Merania. Heinrich diduga adalah juga ayahanda setelah Perang Salib Pertama. (in)
- Henryk I (zm. ok. 1119 r.) – hrabia Limburgii od ok. 1082 r., hrabia Arlon, w latach 1101–1106 książę Dolnej Lotaryngii. (pl)
- Enrico di Limburgo o della Bassa Lorena (1059 circa – 1119) fu conte di Limburgo e Arlon dal 1082 alla sua morte e duca della Bassa Lorena (Lotaringia) dal 1101 al 1106. (it)
- Hendrik I (ca. 1070 - 1118) was de oudste zoon van Udo van Limburg en Jutta van Luxemburg, dochter van Frederik van Luxemburg, hertog van Neder-Lotharingen. (nl)
- Генрих I Лимбургский (фр. Henri I de Limbourg, нем. Heinrich I von Limburg; ок. 1059 — 1119) — и Лимбурга примерно с 1082 года, пфальцграф Лотарингии 1095 года, герцог Нижней Лотарингии (под именем Генрих II) в 1101—1106 годах, герцог Лимбурга с 1106 года, сын или зять Валерана (Вальрама) I, графа Лимбурга и Арлона. (ru)
- Генріх I (нім. Heinrich I.; бл. 1059 — бл. 1119) — 1-й герцог Лімбурга в 1106—1119 роках, герцог Нижньої Лотарингії (як Генріх II за загальною нумерацією лотаринзьких герцогів) в 1101—1106 роках. (uk)
- 亨利一世(法語:Henri Ier de Limbourg,約1059年—約1119年),林堡伯爵、下洛林公爵,瓦勒良一世之子。 (zh)
- Enric I de Limbourg, nascut cap a 1059, mort cap a 1119, fou comte de Limburg i d'Arlon de 1082 a 1119 i Ducat de Baixa Lotaríngia de 1101 a 1106. Era fill de Walerà I de Limburg i Arlon, i de Juta de Baixa Lotaríngia. No es va moster gaire agraït, ja que va vacil·lar a prendre partit i a canviar de camp en el moment de les baralles que oposen l'emperador Enric IV al seu fill, el futur Enric V. Es va acabar tanmateix unint definitivament a Enric IV. (ca)
- Henry I (c. 1059 – c. 1119) was the count of Limburg and Arlon from 1082 to his death and duke of Lower Lorraine between 1101 and 1106. His mother was Jutta, daughter of Frederick, Duke of Lower Lorraine, and his father is uncertain, but possibly named Count Udon. He opposed Egilbert, Archbishop of Trier, and took back some property which the former Countess Adela had given to the church. Egilbert summoned him to return them, but he refused and was excommunicated. Egilbert took up arms and seriously defeated him. (en)
- Henri Ier de Limbourg, né vers 1059, mort vers 1119, est comte de Limbourg et d'Arlon de 1082 à 1119 et duc de Basse-Lotharingie de 1101 à 1106. Il est le fils de Waléran Ier, comte d'Arlon et de Limbourg, et de Jutte ou Judith de Luxembourg. Il s'oppose à Egilbert, archevêque de Trêves, à propos de bien qu'Adèle, une ancienne comtesse d'Arlon, avait donné à l'église de Trêves puis repris. Egilbert le somme de restituer ces biens, l'excommunie, mais le comte ne cède point. Egilbert est obligé de prendre les armes et lui inflige une sérieuse défaite. (fr)
- Enrique I (h. 1059 – h. 1119) fue y Arlon desde 1082 hasta su muerte y duque de Baja Lorena entre 1101 hasta 1106. Era hijo de y Juta, hija de Federico, duque de Baja Lorena. Se opuso al arzobispo , y recuperó parte de las propiedades que la anterior condesa Adela había entregado a la iglesia. Egilberto le exigió devolvérselas, pero él se negó, y fue excomulgado. Egilberto tomó las armas y le derrotó completamente. (es)
|